![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgMW9qcyjjI00H1w9nZVu0V2Ie_wW5JYoaxFM1TmcnTopo7JbRuKayXVXBZJzIjTxue7Cnn5dIImE2Q1Ml4jRFBOH-PlRhx8Dw-JlYNXec4phSuesAN7-VjCqWSj77YJdtHw1TWPn4qmgU/s400/alejandro+decinti.jpg)
Yllä oleva Alejandro Decintin maalaus kiehtoo minua. Pyydystin eilen löytyneeltä nettifoorumilta kymmeniä kuvia arkistooni, ja tähän maalaukseen katseeni jää pitkäksi aikaa.
Tunnelmassa on vakavuutta ja hartautta, jota naisten keskinen kokoontuminen harvoin, jos koskaan, tavoittaa. Haluaisin nähdä seitsemän naista vastaavassa tilanteessa yhtä seesteisinä, laittamattomina, jokainen rooliinsa loksahtaneena ja luonnollisena, ilman puhumisen tarvetta tai sen toteutumista. Missä seitsemän naista on koolla, alkaa puheenporina, tai sanoakseni vähän rumasti, armoton kälätys ja naureskelu, tekeytyminen, puheareenan johtopaikan valtaaminen.
Pidän siitä miehisen maailman perushiljaisuudesta, jossa ilmenee jonkinlainen resignaatio, alistuminen tai sopeutuminen siihen osaan, jossa ollaan, jossa täytetään se tehtävä, joka osaksi on tullut. Jos ollaan baarimikkoja tai kahvilanomistajia, ollaan sitä tyynesti valkoinen paita yllä, jos ollaan rasvareita, putkiasentajia, autonapumiehiä tai suutareita, ollaan sitä reilusti ja istutaan valkopaitoja vastapäätä hieman matalammalla, mutta palveltavina. Löydetään yhteinen kieli, mutta ollaan kahdessa linjassa, baaripöydän erottamina. Miten monessa paikassa pöytä onkaan se, joka erottaa luokat toisistaan!
Muistan vieläkin rehtorin huoneen. Pöytä oli mahtava, ja rehtori oli asettanut sen eteen vanhan 60-luvun tuolin, joka oli niin matala, että siinä istuvan polvet olivat suussa ja päälaki juuri ja juuri pöydänpinnan yläpuolella. Rehtori silmäili sitten sieltä korkealta alempana istuvaa ja ojensi lisäksi tuoliin tulijalle tulikuuman kahvikupin eteen, niin että tukala olo muuttui myös hiestyneeksi. Tässä asennossa käytiin lukuisat kehityskeskustelut. Minäkin lupasin hehkuvin poskin käydä enemmän kursseilla.
Luulen muuten, että tuo maalauksen kaltainen miesten perushiljaisuus ja tyyni alistuminen on mahdollista vain miehillä, joilla on nainen kotona. Ainoa miehistä, jolla ei ole naista, voisi olla seinään nojaava nuorempi asiakas. Hän lisäksi ei tahdo vielä nojautua muiden puoleen. Jos miesjoukon keskelle astelisi nyt nainen hameessa ja kiharoissa, se olisi virhe, särkisi harmonian, tekisi kuvasta tavanomaisen, jopa halvan, pilaisi sen. Kuitenkin maalauksen taustalla voisi soida jopa argentiinalainen tango. Hämmentävä maalaus, tyyni ja tiheä.
Mitä sananlaskun hohtimiin tulee, minulla on isän vanhat hohtimet. On tongitkin, kahdetkin, ja vasarakin, siis isäntekoinen, lakatulla puuvarrella - isän piti aina somistaa tekeleitään jollakin tapaa. Kovat ovat koneet edelleen, vaan on niiden rinnalle tullut Black & Deckerin ruuvinväännin, joka surauttaa ruuvin paikalleen napista painamalla.
(Maalaus Alejandro Decinti)
Ei se resignaatiota ole. (Tai voi joillakin olla. Itse en niin sitä koe.) Se on enemmän eksistentiaalista Tyhjyyttä. Jossa Leijona ja Lammas - kuin Jehovalaisten Paradiisissa - keskustelevat (eli ovat vaiti) vierekkäin.
VastaaPoistaKiehtova taulu, kiehtova keskustelunaihe! Lähiöräkälät ovat parhaita. Niissä ei koketeerata vaan asiat ilmaistaan jämptisti; "vai haluutko turpiis?". Voi hitsi kun minulla on niistä paljon mukavia muistoja... Sitä paitsi monelle yksinäiselle - ja heitä riittää - lähiöpubi on ainoa olohuone jossa saa edes kuunnella mitä muut puhuvat. Vaikka itse olisikin vaiti ja yksin, todella yksin.
Muut juottolat, Tanssikapakat ja vastaavat, ovat täynnä hikisiä ihmisiä ja vastenmielisyyttä. Eres reororantti ei heirän tyrkkyyttän peitä! (Hyi!)
Ps. Paras kapakka (tai voi hitsi kun niitä on niin paljon niin on pakko valita se mikä tulee mieleen ensimmäisenä...) oli Santoksessa. Ensiksikin siellä oli maalattia. Se oli muutenkin kuin lato, tosin siinä oli paljon pieniruutuisia ikkunoita. Jotka kaikki oli rikottu mäsäksi. Kolme nuorta fennoskandinaavista kundia meni sisälle - ovesta, joka vingahti pahaenteisesti. Kapakka oli aivan täynnä miehiä, HIRVITTÄVÄ TV-möly ja PUHEENSORINA + tupakansavu täytti koko paikan. Yhtä-äkkiä koko porukka kääntyi katsomaan uusia tulijoita - eli meitä - ja kapakkaan laskeutui hiljaisuus... jota korosti TV joka edelleen huusi "kuin syötävä"... Minäkin, joka olin niin nuori ja tyhmä etten pelännyt mitään (edes Ragni Malmstenia) niin pari-kolme kertaa nielaisin tyhjää. Refleksinomaisesti. Mutta äkkiä - tosipiinaavan hiljaisuuden jälkeen - MÖKÄ jatkui niin kuin ennenkin. Ja sen jälkeen tapahtui toisia asioita... esimerkiksi että Takakammarista tuli yks madonna joka toi meille oman pöydän ja kolme pientä jakkaraa. Joille istuuduimme. Ja rahoillamme, joita oli vähän, saimme kolme punkkupulloa. Viinihän siellä ei maksanut juuri mitään. Mutta ei se ilmaistakaan sentään ollut. Kun olimme kitanneet ne punkut niin Matson riisui t-paitansa ja myi sen sille akalle (anteeksi... rouva ravintoloitsijalle) niin saatiin kolme kolmenvartin punkkua lisää. Ps. Sen jälkeen vasta tapahtuikin kummallisia... mutta se on toinen juttu, kuten Kiplinginkillägin kai kaikki.
Pieni tasapuolisuuden ele.
VastaaPoistaHyvä niin!
Tiedän, Iines, että tälläkin (mukavalla) pakinallasi haluat mm. testata miesten ja naisten välisiä eroja. (Joita jumatsukka piisaa!) Sorry, jos heti vänkäsin keskustelua sivuraiteelle... mutta täällä Humppila-Jokioinen-Torron suo kapearaiteisilla vasta vänkää onkin. Paljakoita on päivä päivältä enemmän.
VastaaPoistaNo ei tämä ollut ele, anonyymi, mutta kiitos lausumastasi.
VastaaPoistaEn yrittänyt tasapuolisuutta, sillä olen niin usein sanonut viihtyväni mieluummin miehen seurassa kuin naisen. Tämä vahvasti yleistettynä ja vailla kaikkea seksuaalisuutta.
Eikä tätä pidä käsittää niin, etten tykkäsi jutella naisten kanssa vaikka ihan kälätystäkin. Minusta väliin on ihanaa juorutakin, kahden kesken tai pienellä porukalla, mutta suurella naisporukalla minä olen hiljaa.
Miehet vain ovat erilaisia. Esimerkiksi yhden sukulaismieheni kanssa juttelen avoimemmin kuin hänen siskonsa, vaikka mies on kouluttamaton ja vähän yksitotinen, ja sisko taas korkeasti koulutettu ja siis puhetaitoinen kovastikin.
Mikis, jos on siellä Torrolla päin paljakoita, niin täällä vasta onkin!
VastaaPoistaKävin äsken metsässä, ja se oli veden vallassa, siis puut vilistivät keskellä ärjyvää tulvaa, kun viereinen joki oli noussut metsään. En siis päässyt metsään, vaan otin vain muutamia kuvia ylempämä seisten ja poistuin.
Mikis sanoi, että kiehtova kuva.
VastaaPoistaTuli vasta nyt mieleeni, että onko taulu teistä homoseksuaalinen? Siinäkö se kiehtovuus onkin vai missä? Minusta siinä on pidäteltyä seksiä.
Lähiöräkäliä minäkin diggaisin, jos kävisin baareissa tai juottoloissa. Vaan en käy, kun olen nainen.
Jälleen Iinekseltä uusi esimerkki matriarkaatin tavasta solvata, alistaa ja häväistä miehiä, tällä kerralla ikääntyneitä miehiä.
VastaaPoistaNopealla vilkaisulla "leikilliseltä" näyttävä "sananlasku" sisältää itse asiassa merkittäviä arvolatauksia.
Ensinnäkin, jokainen tietää, etteivät hohtimet ole mitään koneita. Ne ovat oikealta nimeltään työkaluja.
Nyt kuitenkin pannaan joku "vaari" muka lausumaan, että "kovat on koneet", ikään kuin hän, siis vanheneva mies, ei yhdellä silmäyksellä erottaisi, mistä on kysymys.
Tällainen sananlasku vertautuu etsimättä rasistiseen ja sovinistiseen sanontaan "instrument, sano ryssä kun rautakangen näki." Samalla tavoin kuin hohdin-sanonnassa haluttiin halventaa vanhoja miehiä (eivät edes erota työkalua koneesta - ne surkimukset!) tässä "ryssä"-sanonnassa annetaan ymmärtää, ettei kyseisen kansakunnan edustaja erota rautakankea lääketieteellisistä instrumenteista. Hänestä tehdään yksinkertain hölmö, tuollainen hörökorvainen, leveänaamainen alkuihminen. Ajatusta ei tarvitse kehitellä paljoakaan kauemmaksi kun häneen jo iskostetaan "vihollisen" leima, joka antaa kenelle tahansa vapaat kädet tappaa tämä henkilö.
"Instrumenttia" ihmettelevästä "ryssästä" on vain lyhyt matka hohtimia "koneeksi" luulevaan "vaariin." Kun vaari ei edes vuosikymmenten kuluessa ole oppinut erottamaan konetta työkalusta hän on auttamattoman typerä, josta yksinkertainen seuraus on, että kaikki miehet ovat typeriä. M.O.T.
On jotenkin hämmentävää, ettei nimimerkki "Iines" näe mitään kummallista bloginsa otsikkokirjoituksessa. Joko hän ei tajua tai sitten hän tahallaan halventaa miehiä, etenkin ikääntyneitä miehiä, joilla kuitenkin on - tai paremminkin pitäisi olla samanlainen lain suoja panettelua, solvaamista ja syrjimistä vastaan kuin muillakin vähemmistöillä.
Tässä tilanteessa en näekään muita vaihtoehtoja kuin viedä tämä asia vähemmistövaltuutetun ratkaistavaksi. Samalla annan aineiston Helsingin Sanomiin ja Yleisradioon mahdollista ohjelmaideaa varten. On jo korkea aika kiinnittää täysi huomio matriarkaatin "harmittomaan leikinlaskuun," joka itse asiassa on omiaan järkyttämään ja masentamaan sen kohteeksi joutuvia ihmisiä.
Kuva on asiallinen. Lesbolaisuutta siinä tosin on vähemmän kuin elämässä yleensä.
VastaaPoistaNo mutta van V, tuohan on poiminta Suomalaista sananlaskuista. k-kirjaimen kohdalta. Tuosta listasta sananlaskuni otan. Minua nauratti lause kovasti, ja luottaen huvittuneisuuteeni otin sen.
VastaaPoistaVanhoista miehistä harvoin niissä lasketaan leikkiä, mutta suomalainen mummo on alvariinsa naurun kohteena:
"Nyt", sano mummo ja pyörtyi.
Mureaa, sanoi mummo kiisseliä.
Etiäpäin, sanoi mummo lumessa.
Mummo lumessa ja anoppi kusessa.
Mitäs mieltä Sinä, oi van Vaari, olet siitä kun "hohtimet putoavat kaivoon"? Tämän sananlaskun keksi eräs Könisbergiläinen välskäri joka veti ns. viisaudenhammasta (sitä viimeistä) pois erään 65-vuotiaan vanhuksen suusta. Ja samalla häneltä kirposi ote instrumenteista.
VastaaPoistaPs. Ainahan meitä loukataan. Koska loukkaannumme.
Meidän äidinkielen opettajamme opetti muinoin aineen lopetuskeinoja.
VastaaPoista- Käyttäkää sananlaskua, se on naseva tapa lopettaa aine. Mutta älkää käyttäkö tätä, jolla entinen poika aineen lopetti: Sinne putos kuin hohtimet kaivoon.
Koneet on koneita, sanoi vaari hohtimia. Toisaalta luulen, että kyse oli tongista.
VastaaPoistaMutta nyt hohtimet kaivosta ja kuvan kimppuun: siinähän on Kalifaatin perustava kokous Torronkrouvissa.
Etualalla minä tutkin iphonestani mitä Iines on kirjoittanut, Vaari seuraa tilannetta ja Mikis tottuneimpana tilaa teräviä. Tiskin takana on Riku ja kaksi anonyymiä, taustalla oleva on salapukuinen Jape.
(Kuva ei suinkaan ole äänetön, kuten Iines kuvittelee, vaan kuvasta rajattu blogin naisväki pitää tasaista mekkalaa.)
Itse olen jo "kaiken toivon menettänyt" Iines-nimimerkkiin. (Tokko häntä edes on?) Tosin eihänhän hän välttämättä itse kirjoita niitä ääri-iljettäviä kommentteja, joita löytyy liki päivittäin hänen blogeistaan. Kummallista on ettei näinhin tähän mennessä ole jo puututtu! Onneksi tuleva soinilaisuus kitkee juurineen irti tämmöiset rappioelementit. Isänmaamme kaihiset kasvot, jotka ovat graniittiseen peruskallioomme veistetyt, eivät "rappiotaidetta" tarvitse.
VastaaPoistaVittu, täällä ei muunmaalaiset vittuile!
Foto on oikein, Tapsa. Paitsi minähän tuon kuvan otin, siksi en siis ole siinä läsnä. (Mulla on tää vanha Leica.) Tulin sitä paitsi juuri wessasta, olin vetänyt siellä kui... ottanut kuivan grogin. (Taskumatistani. Joka samalla on henkilöllisyystodistukseni ja sairausvakuutuskorttini.)
VastaaPoistaPs. Muut kuvassaolijat ovat OK. Tai en tiedä. Possibly?
Minun paras räkäläni muuten on ollut Turun Mosel, huonomaineinen horatsokapakki, vähän kuin jonkun Hamburger Börsin vastakohta. Sinne mentiin jatkoille. Vaikka mentiin me Börssiinkin, tosin harvemmin. Börsissä piti vähän jännittää, Moselissa ei ollut väliä, vaikka sukassa oli silmäpako. Eniten kuitenkin käytiin lauluilloissa, karaokea kun ei vielä ollut. Se tuli heti perääni.
VastaaPoistaHohtimet ja tongit. Minulla on molemmat. Hohtimet ovat minusta sellaiset koukkupäiset, joilla saa terävän otteen kohteesta, vähän kuin vanhojen sokerisaksien muotoiset - kai tiedätte? Tongit taas ovat suorapihtiset, talttamaiset, siis ei pyöreät.
Mitä kuvaan tulee, se on tietenkin pettävä, still-kuva, pysäytetty hetki. Kun filmiä kelataan eteenpäin, alkaa puhe, jossa vasemmanpuoleinen tarjoilija laskee ilmoille kevyen sutkautuksen. Takana seisova mies on kuitenkin edelleen hiljaa, tuskin nauraakaan, korkeintaan vinosti.
VastaaPoistaHieman ihmettelen kuvan runsaita silmälaseja. Emme siis ole kauhean menneessä ajassa emmekä ihan teillä tietymättömillä.
Minulla on miellyttäviä miesystäviä. Välillä puhumme niin hauskoja että suorastaan... kikattelemme. Mutta enimmän osan ajastamme puhumme möreällä äänellä faktoja. Esim., että mitä nyt pitäisi tehdä Libyassa? Tai sitten väittelemme ettei nexus-lukujen summana muotoon 1 + (2n − 1n) + (3n − 2n) + ... + [Xn − (X − 1)n] voi missään nimessä pitää paikkaansa, koska... Duunissa oli aina paljon helpompi tulla toimeen naisten kanssa, silloinkin kun, ikävä kyllä, joutui olemaan pomo. Naiset hyväksyivät paljon helpommin muutoksia, miehet eivät, he vain mulkoilivat muualle ja jauhoivat purkkaa. (Minä en mielestäni koskaan ns. pomottanut. Ehdotin vain asioita... tosin... edellytin, että ellei kellään ole parempaa vaihtoehtoa, niin tehdään nyt näin.)
VastaaPoistaSiinä mielessä olin vittumainen jätkä.
Kokemukseni on:
VastaaPoistanaiset 62
miehet 26
ei osaa sanoa 12.
Painitaanko? kysyi pikkurilli.
Musta olis kivaa kun ihmiset olisivat rehellisiä. Esimerkiksi jossain Hamburger Börssissä (?) jos toinen kysyy toiselta että "anteeks että saaks mää sua panna?", ja toinen sanoo "Ei", niin se on siinä. Mutta jos jompi kumpi - tai tässä tapauksessa molemmat - sanoo että "mikäs siinä". Niin mikäs siinä sitten.
VastaaPoistaMeilläkin naiset hyppäsivät nopeammin edistyksen kelkkaan kuin miehet. Siitä tietenkin naisille pisteet.
VastaaPoistaSe meni niinkin, että kun naiset olivat tehneet raivuutyön, miehet hyppäsivät mukaan, vähän kuin liukkaille (sis. kys.al. perj.huum.).
Voi kun olisivatkin ihmiset rehellisiä. Sekin yksi mies, joka älähti puskissa tien vieressä kikkeli kourassa, olisi vaan sanonut, että anteeksi, neiti, tahdotteko hetken katsoa minua. Nyt alkoi naurattaa, äkkiyllätettynä, ja kävelin nopeasti pois.
Et tainnut, Iines, huomata kirjoituksessani piilevää pikku jäynää.
VastaaPoistaItse asiassa kyseessä on kirje. jonka sain eräältä yliopiston lehtorilta (naisp.) käytettyäni lehtikirjoituksessa sanaa "mummonmarkka." Muutin vain "mummonmarkan" tilalle "hohtimet" ja "naisen" tilalle "vaarin" ja se oli siinä. Jätin kuitenkin pois maininnat sotaveteraanien halventamisesta. Itse saamassani kirjeessä katsottiin, että "mummonmarkka" halventaa sota-ajan lottia. Ettäkö miten? Annan NN:n itse kertoa:
"NN (siis minä) ilmeisesti kuvittelee, että myös viime sotien aikana lottina toimineet naiset olivat jotenkin vähä-älyisiä, niin, hehän ovat näitä nykyajan "mummoja", jotka eivät ole vieläkään tottuneet euroon vaan haikailevat markan perään."
Lehtorin kirjeen pointtina oli, että artikkelini oli osa patriakaatin "ikuista salaliittoa", joka haluaa esittää naiset, varsinkin ikääntyneet naiset tyhminä ja ajastaan jälkeen jääneinä.
Uskotko, että joskus tällaisen asenneilmasto riipoo?
van V, haistoin kyllä leikinlaskun kommentin takaa, sillä tyyli oli niin närkästynyt, ettei se ollut aitoa sinua. Kommentti huvitti, ei närkästyttänyt - pila oli ilmeinen. En sanonut silti mitään, koska ikinä ei netissä voi olla täysin varma omista tulkinnoistaan.
VastaaPoistaOlipas hauska kuulla tarina sen takaa! Aikamoinen täti asialla. Ei minun ole sen puoleen vaikea kuvitella, että joku sinun sanankäyttöösi myös joskus suivaantuu, sen verran värikästä se kuitenkin on.
Tietääkö kukaan, kun itse en muista, kuka jossain runossaan kirjoitti "pitkiä kirjeitä hän kirjoittelee".. Tämä on tietysti suomennus, ehkä Heinrich Heineltä, mutta miten tuo runo jatkuu? Tai alkaa.
VastaaPoistaMua ärsyttää kun tuo lause soi mun päässä! Eikä muista mistä. Sanokaa oi Tapsa/Iines/tai E.Leino.
Selasin hieman tuossa juuri Heinrich Heinen Laulujen kirjaa, mikis. Vaikea muoto hakea tuo mainitsemasi, ellei tiedä heti.
VastaaPoistaVaikea siksi, että se on kolmannessa persoonassa (hän - kirjoittelee), jossa siis kerrotaan ulkopuolisesta. Laulujen kirjan rakkausrunot puhuttelevat yleensä naisia suoraan sinä kaunokainen -tyylillä.
Toisekseen vaikea löytää, kun laitoksessani suuri osa sivuista on edellleen kiinni, avaamatta paperiveitsellä. En ole raatsinut avata vanhan painoksen sivuja.
Tuo löytämäsi kuva on todella herkistävä. Siinä on jotain oleellista miesten maailmasta.
VastaaPoistaErikoista tässä baarissa on ruokapöytä baaritiskin edessä. Tiski ei siis ole oikea baaritiski, sen alla on valmiita ruoka-annoksia, leipää jne.
Tässä voidaan olla myöhäisellä yöpalalla tai mitä itse epäilen, aamiaisella.
Tunnen parikin tällaista aamuruokapaikkaa, toinen on Irlannissa ja toinen Englannissa. Niihin saapuu miehiä aikaisin aamulla, lehdenjakajia. maitomiehiä, yövartijoita, taksikuskeja. He syövät aamiaisen kaikessa rauhassa, juovat lasin tai kaksi olutta ja menevät kotiinsa nukkumaan.
Siinä kuuden aikaan aamulla tunnelma baarissa on harras. Valvotun yön jälkeen paistettu pekoni ja muna kylmän oluen kanssa on pyhä toimitus. Ei siinä tarvitse kenenkään puhua mitään. Baarimikko tietää jo valmiiksi, että Jim haluaa kolme paistettua munaa, paljon paahtoleipää ja oluen kanssa pienen Sambucan. John taas ottaa lujasti pekonia, keitettyjä papuja, paistettuja tomaatteja sieniä ja yhden keitetyn munan.
Tullessaan baariin John vain nyökäyttää päätään ja annos tulee kohta eteen.
Tapsa kuvasi hyvin kuvan henkilöt. Minä olen mielelläni se laitimmainen, siis lähinnä katsojaa. Tukkani on hopeanharmaa ja minulla on jokunen liikakilo. Pukeutumiseni kello kuusi aamulla on juuri tällainen "casual". Minulle tehdään juuri gin tonicia niin kuin pitääkin. Mikään ei avaa silmiä paremmin kello kuusi aamulla kuin hyvin tehty gin tonic.
Iines kyseli homoista. Kyllä, on hänkin mukana. Se nuori mies, jolla on erikoinen nauha rinnan ympäri katsoo himoiten laitimmaista baarimikkoa. Heillä on varmaan ollut jotain säpinää jo ennenkin. Baarimikko on ollut koko yön töissä ja tekee lähtöä kotiin. Hänkin toivoo nopsaa aamupanoa, sillä sen jälkeen nukuttaa kivasti.
Papat eivät kiinnitä asiaan mitään huomiota. Toisten tekemiset kun eivät heille kuulu.
Tuosta aamupalasta puuttuu enää anjovikset. Tai kummallekin sillit.
VastaaPoistaNoh, jos ihan oikeasti halutaan kurkistaa tuon blogikuvan taakse niin kannattaa hakusanaksikuvahaulle laittaa "alejandro" ja "decinti" niin havaitsee sen ristisriidan joka meitä kaikkia hallitsee, eritoten blogin pitäjää.
VastaaPoistaTuon ristiriidan innoittamana kuvan porukasta nousee esiin esim. koulukiusaajana voisi olla vanV, jonka Tapsan yllyttämänä pystyisi kovinpiin suorituksiin kuin kukaan, siis Tapsan yllyttämänä, ja srategirinä. Riku saattaisi solidaarisuudesta hiukan monottaakin, takarivistä kylläkin. Henkisauhut se ehkä välillä vaatisi. Mikis, jos sattuisi selvinpäin olemaan istuisi kyllä "hiidenkivellä" varjonyrkkeilemässä itsensä kanssa. Mutta auta armias jos rähinävinaa olisi pohjalla niin liha siinä tummuisi alta aikayksikön, myös itseltä.
Iines tarkkailisi tilanne sivummalta kärsimättömänä, viddu, ei siitä ollutkaan. Mä lähhden vetääään!
Anonyymi taitaa olla hiukkasen juovuksissa, tai sitten hänellä eivät ihan kaikki natsit ole bunkkerissa.
VastaaPoistaHyvää yötä.
Anonyymi armas,
VastaaPoistakaukana ovat koulukiusaajat tästä harmonisesta kuvasta. Ristiriitaa on nyt sinun tulkinnassasi suhteessa siihen mitä kuvasta näkyy ja mitä siitä kirjoitin.
Olen joskus kuullut, että on ihmisiä, joille kuvat eivät puhu. Surullista. Olisitko sinä nyt semmoinen, ettet keksi hauskempaa tulkintaa vaan pitää työntää ilmoille tuommoinen puolikitkerä pruiskaus? Van V:n tulkintahan on naulan kantaan, minkä näkee sokea Reettakin.
Kemppisen päivän epistolan ("Vastalause ja selitys") jälkeen kai vain anonyymit (joiden vintillä palaa himmeä päre), enää äänestävät P-suomalaisia? Siis heij, ihan oikeasti, ei se ole protesti; Impivaaran aika on jo ollut ja on ohi, tänään.
VastaaPoistaToinen runo joka minua kiusaa on - ja se on, tiedän että Goethelta - on jossa päähenkilö kamelimatkalla laskeskelee "kilometrejä jotka jäävät taakse ja erottavat hänet Suleimasta"(?). Ja leirinuotiolla "myös armenialainen valvoo ja laskee" ... Tajusin runon idean, jo pikkupoikana, siksi minua nyt harmittaa, etten muista sanoja.
VastaaPoistaPs. Täällä Hiidenkivalla on luikasta.
Torron suo... tuo Bermudan kolmio Lounais-Hämeessä on pahamaineinen kohosuo. Harva matkailija, joka sinne on mennyt, on elävänä takaisin tullut. (Ja osa heistäkin erittäin säikähtäneinä.) Rakkaat kanssavaeltajani, myös anonyymit, mielelläni jonain päivänä - esim. kesäkuun kuudes, iltapäivällä - olisi kiva tavata Forssan Tööt-Tööt-Talolla (eli Tyäväentalon Ravintolassa, jonne minulla on elinikäinen porttikielto). Alettaisiin sieltä ja sen jälkeen jatkettaisiin muualla? Yön tietysti kukin (omien mieltymyksiensä mukaan) viettäisi missä tahtoo.
VastaaPoistaPs. Minun punkkaani mahtuu n. 3-4 ihmistä. Etenkin, jos he eivät kamalasti heiluttele käsiään.
Ymmärrän hyvin tuon, että jokin runon kuva tai säe kiusaa. Minua kiusaa yksi Viljo Kajavan runo, joka avasi minulle runokuvien maailman joskus ammoin. Siinä puhuttiin keltaisesta syyslehdestä, joka oli tai valui kuin sula kulta. Ilmaisu ei ollut näin kliseinen ja tavanomainen, vaan edelleen haen sitä runoa nähdäkseni, mikä oli se alkuperäinen tiukka muoto.
VastaaPoistaGoethea selaillessani valitsin sinulle, mikis, runon Sotilaan lohdutus:
Tääll' on kyllin lohdutusta:
tytöt valkeet, leipä musta!
Vaihtuu paikka, onni eipä:
tytöt mustat, valkee leipä!
Ja vielä tämä:
Tuhat kärpästä surmasin iltasella.
Yks herätti aamuvarhaisella.
Iines, valitsemasi kuva on mielenkiintoinen. Tunnelma ei ole iloinen saati riehakas, vaan hiukan alakuloinen. Ollaan yhdessä, mutta kuitenkin yksin. Vanhat miehet miettivät omiaan.Yksi nuori risuparta on eksynyt sisään ja harkitsee nyt, lähtisikö hakemaan iloisempaa seuraa. Henkilökuntaa on paljon ja hekin ovat totisia.
VastaaPoistaMiksi tunnelma on sellainen kuin on? Onko joku poistunut joukosta lopullisesti? Vai onko kenties kuultu, että työt loppuvat paikkakunnan suurimmalla työnantajalla ja kylä kuolee?
Hei Delilah,
VastaaPoistakuvan tunnelma on tosiaan jollakin tapaa väsähtänyt tai hiljainen, mutta levollinen. Jotenkin arvelisi, että se olisi riehakkaampi, jos työt olisivat takanapäin ja olisi poikettu päivän päätteeksi oluelle.
Tuossa kuitenkin ikään kuin nautitaan oluen lisäksi myös ruokapalaa, vaikka tuo oluenjuonti ruokatauolla hieman mietityttää. Miehillä on kuitenkin samanlainen työasu, tummansininen puku, ja nuorin heistä on riisunut puvun takin. Lamppu katossa antaa viitteen, että kyseessä ei ole kirkas aamu eikä päivä, vaan mieluummin iltapuoli.
En malta olla lisäämättä -
VastaaPoistaminua miellyttää kuvasta henkivä valkopaitojen ammattiylpeys. Seinillä on ehkä saavutettuja tunnustuksia kehyksissä oikealla, ja menyy on selkeästi seinällä hintoineen. On myös nähty vaivaa yrityksen vireänä pitämisessä: etualalla seinässä ovat päivän tarjoomukset, erikoisannokset, jotka ovat ilmeisen vaihtuvia mutta suosittuja sisäänvetotuotteita.
Yksi mikä vielä mietityttää, on baarimikkojen runsaus. Heitä on peräti kolme valmiudessa. Palvelu pelaa siis hyvin.
Tuohan on selvästi "Hiljaisten miesten baari" Lapinlahden linnut".
VastaaPoistaHei ystävät,
VastaaPoistapitkästä aikaa - juu, Mammelin Katto-Katastrofi jatkuu, ja ravaan kotien välillä (siis hänen ja omani). Viimeisin käänne on se, että jostain syystä yksi siskoistani halusi (tutun) juristin mukaan peliin; itse olisin paljon mieluummin yrittänyt vielä pistää itse kovan kovaa vastaan. So to speak.
Iines, kuvasi oli minusta koskettava. - Tuli mieleen se se meittien Oscar-ehdokas, "Miesten vuoro", joka ei siis loppupeleihin päässyt, mutta eka-ehdolle kuitenkin, ja joka on jatkuvasti lähi-dvd-vuokraamosta lainassa, eli en ole leffaa vielä nähnyt. Dokumenttia, lehtijuttua, ja Voimalaa kyllä riittävästi; ja kuten olen aiemmin sanonutkin, koskettavalta vaikuttaa.
Voi siis olla, että miehet ja naiset kommunikoivat jotenkin "eri tavalla". - Tai ainakin jotkut meistä.
Kuten tiedät, vastustan tätä sukupuolirooli-ajattelua, johon liitän myös ns. biologiset raamit. - Siis että miehet eivät biologisesti kategorisesti puhuisi yhtä vuolaasti kuin naiset?!
Juoruilua on miehisissä työyhteisöissä jopa naisvaltaisia aloja enemmän (olen työskennellyt sekä päiväkodeissa että varastohommissa), minun kokemukseni mukaan.
Kun aikoinaan asuin Itävallassa, suurin osa ystävistäni oli miehiä; sain heiltä valtavasti tukea ja kannustusta, hauskaa oli, ja miesystäväni tiesi meikeistä enemmän kuin minä. :) - Ex-likkakaverinsa oli menestyvä malli. Mikä oli sikäli huojentavaa, että kaikki ulkonäköpaineet olivat minulta poissa; jos kerta kelpasin sellaisena kuin olin, ja sain joskus jonkun naamarasvapurkin tai vaatteita tuliaisiksi, sehän oli vain kivaa. :)
Silti kaipasin myös naisverkostoa ympärilleni; minä olen yleensä aina tullut hyvin toimeen naisten kanssa; inhaan juoruiluun en suostu, eikä kattimaisuus ole alaani. - Enkä niitä naistenkaan väliseen ystävyyteen ominaisuuksina liitä!!
Sen verran kyllä suostun sanomaan, että naisten kanssa joistain asioista voi olla helpompaa puhua (no, öh; ehkä krampit?! Niitä kuulemma on?! :D:D:D), ja että varsinkin perinteisiin parisuhteisiin liittyvät asetelmat (joita eivät välttämättä järkänneet omat puolisot, vaan sukulaiset) olivat välillä problemaattisia.
VastaaPoistaOnneksi yhdellä kielikurssilla törmäsin samanmoiseen Anneen; juristiin, joka oli muuttanut poikaystävänsä luo Wieniin. Erään tunnin jälkeen hän pyysi minua kaffelle, kertoi kaipaavansa naisystäviään, ja että minä vaikuttaisin kiinnostavalta. Että koetettaisiinko, että synkkaako! - Olin toki yllättynyt, mutta täysillä mukana; siitä alkoi ystävyys, joka on jatkunut kohta 20 vuotta. Tästä opin, että naisystäviäkin voi hakea aktiivisesti, ja onnistua siinä (ja sinähän haluatkin jutella ja tutustua meihin naisiinkin näin netitse, olosuhteet huomioonottaen, vai mitä? :)). - Ei me kaikki siis tietenkään istuta jossain nurkassa kälättämässä, kun joku näivettyy yksin, kesken kivan illan. Jos voisin, pyytäisin sinut mukaan ystävieni järjestämään illanviettoon; kaikkia koetetaan kuunnella, ja jos menee pieleen, pyydetään anteeksi, ja jatketaan.
Miksi siis hiljaa istuminen olisi jotenkin vaikuttavampaa tai parempaa kuin vilkas keskustelu? - Ja kuten kaikki tiedämme, kaikissa kivoissa ja ystävyyttä ansaitsevissa porukoissa huomataan, jos joku vaikenee ja vetäytyy; häntä yritetään vetää mukaan, tai vaihdetaan aihetta, jos po. asia on jollekin kiusallinen.
Välillä hiljaisuuskin on tarpeen. Tilanteen mukaan.
Jos on paljon harmia, puhuminen/kirjoittaminen usein auttaa.
Eivätköhän ne mukavat miesporukatkin toimi samoin kuin me likat? :)
Char
Char,
VastaaPoistaEn usko minäkään biologisiin eroihin sukupuolten välillä puheessa tai ylipäänsä hirveän monessa asiassa. Eroja kyllä on, mutta enemmän ne lienevät opittuja käytänteitä, tapoja, joita sukupuolet noudattavat.
Käytänteet ovat lisäksi tilanne- ja tapauskohtaisia. Ihminenhän kuuluu samanaikaisesti useaan eri ryhmään, ja hän omaksuu kultakin ryhmältä sen mukaisia käyttäytymistapoja ja normeja, jotka voivat poiketa hänen muiden ryhmiensä tavoista paljonkin.
Juttelen mielelläni netissä eli blogissa kenen tahansa kanssa, kuten toivottavasti huomattu on. Sukupuolella ei ole mitään väliä, ja naisista olen erityisen iloinen. Naisia saattaa päästä lähemmäksi, sielullisesti.
Naisten korvarysä-syytökset yhteen aikaan olivat minulle aika käsittämättömiä ja pahoitin niistä mieleni, koska asia ei ollut niin. Tuohon aikaan en voinut aina edes hengittää kunnolla, kun pari naisihmistä syytti minua jopa huoraamisesta. Mainintani sateessa kastuneesta puserosta aiheutti välittömän huoruussyytöksen. Viettelen täällä muka miehiä märällä puserolla ja punttihousukuvauksilla. Minun piti karsia kirjoituksestani kaikki vähänkin uskallettu tai intiimi pois ja pieni pelko naiskirjoittajia kohtaan saattoi jäädä itämään.
Char, en tarkoittanut sellaista vastakkainasettelua, että hiljaa istuminen on hyvä ja rupattelu ja kälätys huono. En, vaan molemmilla on sijansa ja aikansa.
Minä olen itse väliin armoton kälättäjä ystävieni parissa, mutta samaan aikaan hiljaisuus minussa pyytää elintilaa. Minun on saatava olla päivittäin myös hiljaa, ja olen huomannut, että parhaiten se toteutuu yksin. Voisin olla toisenkin kanssa yksin, jos tuo toinenkin osaisi nauttia hiljaa olosta.
Luin äsken päreesi uudestaan ja minua jäi suuresti huvittamaan lauseesi "miesten perushiljaisuus ja tyyni alistuminen on mahdollista vain miehillä, joilla on nainen kotona."
VastaaPoistaTulee mieleen laulu Rosvo-Roopesta: "Hän lesken eessä nöyrtyi ja joutui naimisiin. Ja sillä lailla Rosvo-Roope hiljaa hirtettiin."
"Tyyni alistuminen" kai tosiaan leimaa useimpia liitossa eläviä miehiä. Minkäs sille voi. Pikku pakko.
Jotenkin se, että miehessä pursuaa jakamatonta testosteronia, näkyy ulospäinkin toimeliaisuutena. Tyytyväinen mies, joka ei enää aja takaa virvatulta, on kai tyynempi ja ehkä jopa laiskanpulskeampi.
VastaaPoistaEn muuten ajatellut niin, että kun on pikku pakko vaimon komennuksessa olla aloillaan, niin mies on tyynempi. Ajattelin niin, että kun mies saa tarpeeksi seksiä, hän on tyyni. Toki tiedän, ettei liitto takaa seksin riittävyyttä läheskään aina. Näin kuitenkin ajattelin.
Seksi on minun havaintojeni mukaan kiinnostavimmillaan, kun sen saanti ei ole varmaa tai jopa, kun seksistä ei ole tietoakaan tai kun ei pysty jostain syystä saavuttamaan täyttymystä.
Tuommoista viritystä tuossa kuvassa ei mielestäni ole, mutta seisovan miehen ja kolmannen valkopaidan välillä väreilee minustakin.
Nuo kuvan miehet ovat minusta yksinkertaisesti väsyneitä joko yön tai päivän töistä. Mutta näkisitpä heidät jalkapallokatsomossa sunnuntaina!
VastaaPoistaMinusta touhukkuus tai laiskanpulskeus ovat synnynnäisiä ominaisuuksia. Ne eivät siis riipu seksin määrästä. Sen sijaan hermoihin seksi varmasti vaikuttaa. Pihtaavan naisen aviomies on usein äreä ja hermostunut. Sensijaan seksiä kyllikseen saava poikamies on enimmäkseen rento ja rauhallinen. No, nämä ovat vain omia havaintojani.
Siinä olen aivan samaa mieltä, että pieni epävarmuus lisää seksin kiinnostavuutta. Ja epävarmuus toki syntyy luonnostaan, sillä mies tarvitsee seksiä muodossa tai toisessa välttämättä, nainen pärjää aivan hyvin ilmankin. Ja kun kumpikin tietää tilanteen on
areena avoin monenlaiselle kaupankäynnille.
Alkavat Pohjanmaalla pikku hiljaa noudattaa täällä antamiani neuvoja.
VastaaPoistaPohjaan vain.
Antoivat tosin vileä merirosvojen kömpiä ensin pois aluksestaan.
Minusta touhukkuus tai laiskanpulskeus ovat synnynnäisiä ominaisuuksia. Ne eivät siis riipu seksin määrästä.
VastaaPoistaEn minä sitä tietenkään näin tarkoittanutkaan, van V, että kyseessä olisi jokin yhtälö, joka on ehdottomasti ja aina voimassa tietyllä variaatilla. En minä niin tyhmä ole. Ei kai kukaan voi olla.
Ilmaisuni tavoittelee sitä, että jos on tyyntä ja resignoitunutta tyytyväistä hiljaisuutta, se on todennäköisempää naineessa ryhmässä X kuin naimattomassa ryhmässä Y.
Naimattomassa ryhmässä on värinää, joka ei johdu yksin jonkun synnynnäisestä ominaisuudesta, vaan vietin vaatimasta toteuttamisesta, ruumiin elämisestä.
Ilmaisussaan pitäisi tietenkin olla tarkempi. Näin myös kaikenlainen tyylittely ja pieni provosointikin pitäisi jättää pois.
Eihän sitä rosmoalusta voinut jättää yksinkään ajelehtimaan maailman merille. Upottaa se piti, kun kaikki myrkyt oli ensin korjattu talteen. Rosmot ovat hyvässä suomalaishoivassa, ressukat.
VastaaPoistaMahtuuhan niitä laivoja merenpohjaan. Tästä merenpohjasta tulikin mieleeni, että kohta pääsee mökille! Nytkin sellainen ihanainen aurinkoinen kevätilma, että leskenlehdet varmaan puhkeavat ojien reunoilla.
Näin muuten eilen kevään ensimmäisen nokkosperhosen!
Blogikuva "La casa del Bocadillo" on kuvaus enpanjalaisesta valipalatauosta. Vaimot ovat kotiäiteinä ja vain huorat pyörivät ravintoloissa. Vastaavanlaista tilannetta ei naisten kesken pääse syntymään koska julkisessa tilassa naisten esiintymisen vaikutin on miten tuohon miesten vaikutuspiiriin voisi "uida", tekeytyminen, niinkuin mainitsit.
VastaaPoistaJos kuitenkin palataan tähän päivään ja Suomeen, niin kuvan tarjoilijat olisivat maahanmuuttajia ja asiakkaat kuin ilmettyjä persuja. Naisten tavalla tai toisella jyräämiä ja päähän potkimia miehiä. Pääosa heistä on noussut julkituomattomaan vastarintaan, kysymys on "jätkämiesten kapinasta", niin kuin Ahtisaari asian ilmaisi.
Kysymys taitaa olla joiltain osin myös siitä että miehen asema on muuttunut niin paljon että naisetkin jo kärsivät siitä. Osittain se kärjistää myös uskonnollisia arvoja, näkyy ymmärtämättömyytenä koulutuspolitiikassa. Biologia on muovannut sukupuolten välisen dilemman ikuiseksi mitä ei tasa-arvo voi mitenkään muuttaa, vaan opettaa ymmärtämään.
En ole vielä kuullutkaan että resignaatiosta, hellan ja nyrkin välistä, vapautuneet naiset kilvan tavoittelisivat "tohvelisankareita" korkeintaan heitä, jotka ovat "työn ja tussun välissä". Number one -toive taitaa kuitenkin vielä olla "tule ja ota minut". Mikä, ei sekään, ole todellakaan, aivan tasa-arvoton.
"Seksi on minun havaintojeni mukaan kiinnostavimmillaan, kun sen saanti ei ole varmaa tai jopa, kun seksistä ei ole tietoakaan tai kun ei pysty jostain syystä saavuttamaan täyttymystä".
VastaaPoistaSe näyttäytyy piiloviesteinä, olla tavoitteluiden kohteena, vapaana riistana. Oman resignaation kumoamisena, naisellisena "hyvänä jätkänä". Omien polkujen kulkijana, Marlboro -miehenä, metaforana, missä illuusio siirtyy, ei sen ulkoiset merkit.
Voi olla, että näyttäytyy myös ihan julkipuheena, anonyymi.
VastaaPoistaJuuri siksihän seksistä puhutaan, että ratkaistaisiin sen arvoitus.
Jos nyt hieman oikaisen, olisin valmis kyseenalaistamaan esimerkiksi seksityöläisten seksinhimon itsestäänselvänä ominaisuutena, joka ajaa heidät työhön. On selvää, että suurin näkyvä motiivi on rahantarve, mutta jos tutkitaan syvempiä kerroksia, puhutaan siitä, miksi joku on valmis jakamaan tai kauppaamaan itseään kenelle vaan.
Olen hämmästynyt korkeintaan siitä, miten moni arvelee julkiseksipuheen olevan signaali puhujan seksitaidoista tai kyvyistä nauttia seksistä.
Anonyymi, klo 9.29,
VastaaPoistatuo välipalatauko osuu ilmeisesti kohdilleen, sillä eteläisissä maissa ei tosiaankaan juoda maitoa lounaan kanssa. Miesten olemus kuvastaa sitä, että työ jatkuu vielä, riemu ei ole lauennut kuten tehdyn työn jälkeen. Nuorin on laskenut haalaria vähän alemmas, ei riisunut sitä.
Tuota suomalaistulkintaasi en ihan allekirjoita, koska pesunkestävä persu ei mene maahanmuuttajien kahviloihin. Pikemmin he olisivat vasemmistoliittolaisia työmiehiä.
PS Minä en ymmärrä sitä, että joku mies ei saa naista itselleen. Kun ne tietäisivät, miten naiset heitä himoavat, kuka mistäkin syystä! Naiselle on huomattavasti alempiarvoista olla vanhapiika kuin miehelle vanhapoika. Jokainen vanhapiika ottaisi miehen, jos mies vaan ottaisi hänet.
Miksi ihmeessä kysyntä ja tarjonta eivät kohtaa?
...Jos kuitenkin palataan tähän päivään ja Suomeen, niin kuvan tarjoilijat olisivat maahanmuuttajia ja asiakkaat kuin ilmettyjä persuja. Naisten tavalla tai toisella jyräämiä ja päähän potkimia miehiä...
VastaaPoistaKylläpä kuva irroittaa monenlaisia tulkintoja. Kuva on siis hyvä! Onnittelut valinnasta, Iines.
Anonyymin tulkinta on itse asiassa herttainen: mamut ja persut sulassa sovussa keskenään. Naisten poissaolo on ystävyyden tae. Ei tarvitse vahtia jokaista sanaansa.
...Kun ne tietäisivät, miten naiset heitä himoavat, kuka mistäkin syystä!..
VastaaPoistaNo, no, Iines! Tuo nyt on niin selvä provokaatio, että se loistaa kilometrin päähän.
"Nainen tarvitsee miestä yhtä palavasti kuin kala polkupyörää", vai miten se meni.
Nainen ei himoa miestä vaan sitä, mitä miehen mukana tulee.
Miljonäärien, huippu-urheilijoiden, artistien, huippurikollisten ei tarvitse "iskeä" naista. Nainen on mieluummin ilman kuin tyytyy keskivarakkaaseen, maakuntasarjassa urheilevaan karaoke-laulajaan, joka on saanut vain parit pysäköintisakot.
Eihän tuollaista reppanaa edes kukaan kadehdi!
"Kun ne tietäisivät, miten naiset heitä himoavat, kuka mistäkin syystä! Naiselle on huomattavasti alempiarvoista olla vanhapiika kuin miehelle vanhapoika".
VastaaPoistaYmmärrän hyvin, jos yli 30 vuotta elämästään on vailla parittelusuhdetta, niin se kyrpiinnyttää.
Tuo viittaus persuihin oli allegoria jolla pääsin ruotimaan tuota "resignaatiotasi". Se on nähdäkseni seurausta osittain väärin ymmärretystä tasa-arvo tarpeista. On luotu odotuksia jotka eivät tyydytä kumpaakaan sukupuolta. Naisethan eivät miehen asemaa ja miehenä olemiseen liittyviä odotuksia pysty täyttämään. Ei, vaikka olisi kuinka "hyvä jätkä".
Anonyymi, huomaatkos, että siellä paistaa aurinko? Puhut aika rumasti.
VastaaPoistaEn usko, että ketään parittomuus kyrpiinnyttää, enemmän se tekee surulliseksi tai haikeaksi, kun miettii, että toisinkin voisi olla. Yhä enemmänhän yksinasuminen on myös tietoinen valinta nykyään, jolloin puolet talouksista on yksinäistalouksia.
Anonyymi, minulle resignaatio ei ole kielteinen sana, vaan se on myös luopumista turhista kotkotuksista. Voi merkitä myös suurta tyyneyttä ja rauhaa.
van V,
VastaaPoistanainen himoaa monta asiaa, myös rouvuutta tai sitä, että yleensä on saanut miehen - mies saadaan, akka otetaan, vai miten se sananlasku meni. Mies on naiselle myös status, merkki siitä, että on haluttu. Mies on tuki ja turva.
Olen kertonut, että minulla oli hyvä ystävä, joka löysi kaksi kesää sitten netistä itselleen miehen, pitkän yksinäisyyden jälkeen. Näin ollen ystävättäriä ei enää tarvita, ei edes parasta ystävää, joka on saanut jäädä koko eliniän kestäneen ystävyyden jälkeen. Kun ennen tapasimme jopa päivittäin, nyt olemme kahden vuoden aikana tavanneet viitisen kertaa, viimeksi heinäkuussa. - Että kyllä se nainen miestä himoaa, oli syy mikä tahansa.
Meillä on nyt siis oma merirosvo-ongelma. Mitä teemme niille kahdeksalletoista?
VastaaPoistaEhdotan, että viemme heidät Rovaniemelle, sillä etelän media on kertonut, että Ropsilta puuttuu pelaajia.
Siitä puhe mistä puute. Sopii niin seksiin kuin rahaankin.
On tuossa Iineksen pohdiskelussa, että naineet miehet ovat naimattomia seesteisimpiä nimenomaan naineisuutensa takia, perääkin.
Ehkä se johtuu siitä, että poikamies joutuu vonkaamaan julkisesti, ukkomies vonkaa etupäässä vain kotona?
Myös se Iineksen havainto, ettei naimamarkkinoilla kysyntä ja tarjonta kohtaa, lienee totta. Akkainlehdethän elävät siitä, että ne pohtivat tuota ongelmaa.
Esitän ystävättäresi käytökselle toisen vaihtoehdon.
VastaaPoistaMinun on vaikea kuvitella, että ystävättäresi himoaa miestään niin lujasti, ettei ehdi tavata ystäviään, tai sinua, vanhaa ystäväänsä. Oman elämänkokemukseni perusteella uskallan epäillä, että ystävättäresi on yksinkertaisesti niin mustasukkainen miehestään, ettei halua ottaa sitä riskiä, että tämä ihastuisi sinuun.
Kuten yhteinen ystävämme Komposti on usein todistanut, sinä olet vetävä nainen, jonka pelkkä korva tai maininta märästä puserosta saa miehet läähättämään. Lisäksi olet älykäs, huumorintajuinen ja monipuolisesti sivistynyt. Oikeastaan en ihmettele lainkaan, että ystäväsi pitää miehensä mahdollisimman kaukana sinusta.
Nuoruudessa tunsin erään vanhapiika-käsityöopettajan, joka joskus viisikymppisenä löysi miehen, eläköityneen matkasaarnaajan. Opettaja eristäytyi kaikista vanhoista ystävistään ja osti uuden talon hyvin yksinäiseltä paikalta. Hän roikkui miehen käsivarressa ja tuijotti tätä silmiin aamusta iltaan.
Eräänä päivänä hän sairastui munuaistulehdukseen ja joutui saraalaan. Palatessaan sieltä hän huomasi talon tyhjäksi. Mies oli häippäissyt opettajan (entisen) hyvän ystävän kanssa.
Joten laulakaamme yhdessä onnelliselle ystävättärellesi: "Kell onni on, se onnen kätkeköön...."
Maahanmuuttajien kebabbilat ovat täynnään persuja.
VastaaPoista...Ehkä se johtuu siitä, että poikamies joutuu vonkaamaan julkisesti, ukkomies vonkaa etupäässä vain kotona?...
VastaaPoistaJuuri niin, Tapsa, juuri niin.
On se tuo "vonkaaminen" sitten alentava ja ruma termi.
Ja vielä Rikulle rosvoista:
Huomaatko, ei ole ollenkaan selvää, että rosvot viedän muualle tuomittaviksi. "Päätöksen asiasta tekee EU", sanottiin uutisissa. Arvaa vaan montako k-hattutätiä on jo matkustanut (veronmaksajien rahoila) Brysseliin lobbaamaan sen puolesta, että Rosvot saadaan Suomeen.
kansanvälisen lain mukaan heidät pitäisi tuomita Singaporessa, mutta se ei tädeille käy, sillä Singaporessa on voimassa kuolemanrangaistus. Rosvojen ihmisoikeudet (nyyh!) ovat vaarassa. Samojen veikkojen, jotka ovat jo tappaneet kylmäverisesti useita uhrejaan.
Kun Singapore ei käy, mikä EU-maa muka haluaisi nuo konnat vaivoikseen? Mikäpä muu kuin Suomi, joka rosvot pidättikin.
Van V,
VastaaPoistaeilen jossakin jonkun kanssa räjäytys tuli puheeksi. Sanoin vakavalla äänellä ja huolestuneen näköisenä: "Jos se Pohjanmaa alkaa niitä tänne kuskaamaan, se täytyy räjäyttää!"
Pokka petti, aloin nauramaan.
Googletin tuon resignaation kun en muistanut mitähän pirua tuokin taas tarkoitti. Opin ensimmäisestä tuloksesta, että Jumalhämärä-nimisellä, ilm. musiikinvihulaisella, on senniminen levy.
Tuossa naineiden miesten tyyneydessä on vielä sekin tyytyväisyyden aihe, että kun ihmisellä on muija, sillä on kokkerska, pyykkerska, ompeljarska, hoitajarska, huolehtijarska.
VastaaPoistaEn lakkaa kiristelemästä hampaitani, kun katselen näitä täkäläisiä peräkylien isäntämiehiä, jotka istuvat pulskina ratin takana autossa odottamassa, kun muija käärii marketissa viikon ostokset muovikasseihin. Isännät eivät sen vertaa nouse paikaltaan, että avaisivat muijalleen auton oven tai takaluukun, vaan muijat ähkivät ostokset pers pystyssä auton uumeniin, kun isäntä jo käynnistelee moottoria.
Täällä pikkukaupungissa on yksi kebabbila, jollaisen Samuli mainitsee. Se on paikallisten ja lentävien poliisien suosiossa. Aina on maija parkissa kebabbilan edessä ja poliisit poistuvat paikasta huuliaan pyyhkien. Paikka on hyvin rauhallinen.
VastaaPoistaSiis persutko kebabbilojen asiakkaita? No ohhoh. Haluaisin nähdä Japen vievän rahaa tummalle kebablihan myyjälle. Tämä kaikella rakkaudella sanottuna.
van V,
VastaaPoistaystävättäreni himoaa miestä varmaan kaikella rakkaudella, onhan hän ihan vetreä ja terveen sporttinen nainen. Hän on kuitenkin materian arvon hyvin tunteva ja on nyt saanut myös toivomansa hantlankarin ja kalasopan taitajan taloonsa ja huviloihinsa. Toivon toki hänelle onnea, mutta samalla olisin toivonut ystävyyssuhteen syvempää säilymistä siinä rinnalla.
Riku, resignaatiota en käyttänyt brassaillakseni, vaan siksi, että minusta "alistuminen" ei ole kuitenkaan ihan samaa tarkoittava. Resignaatio on jotain positiivista myös.
En minä sivistysanoja paheksu, en minä sillä.
VastaaPoistaHarmittaa minuakin tuo peräkylien isäntämiehien ajattelematon käytös. Sen vertaa eivät viitsi, että pumppaisivat mankelin gummit täyteen, emäntäkin saisi hieman liikuntoa!
Minun kotikylässäni persu-kunnanvaltuutettu pitää kebabbilaa. Taattu turkkilainen karvakäsi, varmaan kylän suosituin mies yli puoluerajojen. Ja kebabit on hyviä! Itsekin syön joskus.
VastaaPoistaMitä niihin ähkiviin peräkylän ämmiin tulee, eikös niillä ole kaksi kättä? Kyllä niillä pitäisi yksi autonovi aueta.
Ja milloin olet nähnyt naisen nousevan autosta ja auttavan miestä ostoksien sijoittamisessa autoon?
Tai ylipäätään avaavan miehelle oven?
Jaa, kyllä meidän paikallisessa kebulassa käy paljon duunareita leijonapaidoissaan ja -koruissaan. Viimeksi näin oven ulkopuolella tupakilla kolme noin 18v. tyttöä. Yhdellä tytöllä oli päällään sellaiset citycamohousut ja vaakunaleijonapaita. Puheesta en kuullut muuta kuin v-välimerkit. En minäkään usko Japen käyvän karvakäsipaikoissa. Tai ei sitä tiedä varmasti.
VastaaPoistavan V, en ole milloinkaan nähnyt emännän kyytivän isäntää autolla markettiin, ja jäävän itse odottelemaan, jahka isäntä tuo neljää muovikassillista punaista maitoa ja muita tykötarpeita autoon.
VastaaPoistaTässä muuten se maaseutujen tasa-arvo testautuukin kuin itsestään kysymyksellä: miten teillä hoidetaan perheen ruokatalous ostosreissuja myöten.
Siis duunareita käykin, Samuli, samoin täällä, mutta duunareista on kai edelleen iso osa vasemmistolaisia? Tarkoitin, että tiedostavat persut eivät mielestäni astu jalallaan maahanmuuttajan pitämään kebabilaan. (Mielestäni persut ovat oikeistohenkisiä, eivät duunarihenkisiä.)
Riku, sinulla on aina yhtä raikas ote asioihin. Peräkylille vain saattaa olla kymmenenkin kilometriä matkaa. Kyllä siinä maidosta tulee voita, ennen kuin kotiin pääsee.
Maidon piimiminen voi tosiaan olla ongelma, mutta näppärä mies rakentaa tarakalle kylmälaukun alle aikayksikön.
VastaaPoistaPeräkärrykään ei luulisi olevan ongelma: on ne melkoisia laiskimuksia!
Vaari: "Arvaa vaan montako k-hattutätiä on jo matkustanut (veronmaksajien rahoila) Brysseliin lobbaamaan sen puolesta, että Rosvot saadaan Suomeen."
VastaaPoistaUussuomalainen kukkahattutätifalangi julkaisikin juuri tiukan ultimaatumin luovutusta koskien:
"Mitäs herrat täällä suutaan soittelee ja hääräilee,
me tehdään niin kuin merirosmot määräilee!"
Minulla ei ole muuten tietoa, missä rosmot tällä hetkellä ovat ja mitä heille aiotaan.
VastaaPoistaEikö kyseessä ole sentään EU:n asia, ei Suomen? EU:n lisenssillähän miinalaiva Pohjanmaa reviiriä hoiteli. Ei lasku Suomeen tule, vaan yhteisjakoon. Kai.
Tässä on niin hurjaa (mutta hauskaa) leikinlaskua, että totuus hukkuu sinne jonnekin.
Iinekselle tiedoksi:
VastaaPoistaRosmot ovat turvallisessa täysihoidossa suomalaisen miinalaiva Pohjanmaan mukavissa hyteissä.
Toistaiseksi mikään maa ei ole halunnut ottaa heitä tuomittaviksi. Asia kuuluisi Singaporelle, mutta EU ei halua antaa heitä sinne, koska he voisivat saada kuolemantuomion.
Mikään valtio ei ole niin hullu, että ottaisi 18 rosvoa täysihoitoon odottamaan oikeudenkäyntiä ja ihmisoikeusaktivistien sättimisiä.
Paitsi tietenkin eräs maa. Arvaa mikä?
Jos kuitenkin tuodaan tänne ja jotkut pääsevät karkaamaan, muodostuuko heistä vierasperäinen merirosvokanta Affenanmerelle?
VastaaPoistaMielestäni rkp:n ja svenska pengarförbundetin tulisi selvittää asia perinpohjin.
---
Yritin raikastella äsken vielä lisää, mutta kännykkäsensuuri vei viestini sinne minne se epäilemättä ansaitsi joutuakin.
Ps. Jäi Iinekselle kertomatta, että vaikka Pohjanmaa liikkuu merellä EU:n mandaatilla sen kaikki kulut maksaa Suomi, toisin sanoen Iines, Tapsa, van V ja muut hurjat. Laivan vierailu Somalian vesillä maksaa arviolta 11 miljoonaa euroa.
VastaaPoistaMutta saivatpahan pojat ampua kerran tykillä!
On jotenkin hupaisaa, että Suomi haluaa esiintyä maailmalla "rauhanturvaamisen suurvaltana" kuten Stubbin käyttämä termi sanatarkasti kuuluu. Ja aina kun olemme turvaamassa rauhaa on mukana aseita, panssariajoneuvoja ja muuta kalustoa.
Tämä typerä koohotus maksaa vuodessa satoja miljoonia euroja.
Miksi emme voisi olla rauhanomaisen yhteistyön suurvalta, vetää kaikki sotilaat pois maailmalta ja kertoa kerran kuussa koko maailmalle, että me emme hyökkää kenenkään kimppuun. Tehkää tekin samoin.
Kyllä niille rosmoille voisi pahimmassa tapauksessa käydä, kuten villiminkeille: niistä muodostuu uusi vieralaji, kuten lupiinista tai villiminkeistä.
VastaaPoistaMinäkin näin yhden minkin laiturini nokassa. Oli kaksi poikasta mukanaan, ja kaislikko kuhisi. Vaan en ole pahoillani tästä vieraslajista, sillä jos ne sattuvat kuolemaan rantakivilleni, saan niistä kauniin minkkipuuhkan, jollaisesta olen aina haaveillut.
Jos EU:n asialla ollaan meriä valvomassa, niin miten maksut eivät mene sitä kautta?
Luin juuri järkyttävän uutisen: rumat eivät kelpaa töihin!?
VastaaPoistaVoihan vinetto, juuri kun saimme homojen asiat kuntoon, niin uusi syrjitty vähemmistö putkahtaa vieteriukkona omatuntojamme syyllistämään: rumat.
Eikö rumia voisi rekrytoida ns. ulkonäköneutraaleihin tai jopa rumuuspositiivisiin ammatteihin, kuten vaikkapa yövartijoiksi, nokikolareiksi ja merirosvovaltuutetuiksi?
Kysyn vaan. (Onneksi naimisiin menossa rumuus on vain hidaste.)
Luoja varjele pyyleviä työnhakijoita!
VastaaPoistaTai ryppyisiä luuviuluja!
Vaikka - jos miettii vaikka televisio-ohjelmia, parhaimpia esiintyjiä on mielestäni viime aikoina ollut eräässä vaalitenttiohjelmassa esiintynyt pyylevä ja isokokoinen hyvin nuori nainen, joka sai aurinkoisella ja rauhallisen pätevällä olemuksellaan koko ohjelmaan säpinää ja iloa - sekä pätevää asiaa.
Me todella olemme vähemmistö, eikä saa sanoa ruma, pitää puhua ulkonäköisyysrajoitteisista tai visuaalisesti vähemmän lahjakkaista!
VastaaPoistaTuo on tärkeä pointti. Asia on kietaistava eufemistiseen kääreeseen.
VastaaPoistaVoi sanoa positiivisesti, että hakija on painoarvoltaan suuri (lihava) tai tavoitteeseen pyrkivä (laihduttava) tai sitten sporttiset elämäntavat omaava ja kurinalainen (kontrollifriikki vegaani) tyyppi. Tapoja on monia.
Kaikki edellämainitut tulkinnat taulusta voisivat olla oikeita, mutta eivät ole.
VastaaPoistaKyseessä on murhabaari.
Johtava baarimikko katselee hieman hermostuneesti, kun miehet ihmettelevät keskenään Félipen outoa puuttumista seurasta - kukaan heistä ei muista sellaista ennen tapahtuneen.
Tunteeton Ferdinad, äitinsäkin murhannut, valmistelee etualalla lähtöä seuraavalle, sekoittaa maitoa, jonka myrkky riittäisi tappamaan elefantin. - Kenties voimansa tunnossa ja rahanhimossaan aikoo laittaa koko äijäköörin pakettiin.
Nuori heroininistihenkilö taka-alalla on nilettäjätohtori Rolf Södersrömin lähetti, joka tivaa miksei sovittua määrää lähetyksiä ole pystytty toimittamaan.- Pakettiauto odottaa ulkona moottori käynnissä.
Taustalla soi levyautomaatista Louis Armstrongin "What a wonderful world".
No siinä se tuli, kaivattu selitys sille, miksi kuvan painopiste on valkopaitojen puolella, ja ennen kaikkea etualan näennäisen vilpittömässä drinkin sekoittajassa. Siniharmaat ovat vain rekvisiittaa, valkopaitaisten suorittajia!
VastaaPoistaSuurin mafioso on keskimmäinen, joka sormia napsauttamalla säätää touhua. Laitimmaisin varmistelee.
Kauneus on katoavaista, rumuus sen kun lisääntyy, tiedettiin ennen meillä päin.
VastaaPoistaKun vähemmistövaltuutettu ansiokkaasti taannoin esitti, että työpaikkahaut pitäisi määrätä tekemään anonyymina - ettei vääränlainen vierasnimi aiheuta syrjintää - niin ehdotus on oikeansuuntainen, mutta riittämätön.
Seuraava luonteva askel on se, että työpaikalla kaikkien on kuljettava paperipussi päässä.
Näin emme pysty syrjimään vääränvärisiä ja väärännäköisiä ja suvaitsevaisuus lisääntyy sokkona (eli simosti eli saakuristi, keksaisin vaan uuden sopivan termin).
Myös puhuminen kielletään virka-aikana, koska kyllähän puheesta kuulee alkuperän ja sitä paitsi olen todennut, että kaunis nuori nainenkin voi kääkättää rumasti kuin vanha ämmä.
(Koska kauneus on katsojan korvassa, kuulija kokee rumuusefektin ja paperipussius menee hukkaan.)
Samalla ratkeaa häiräntäongelma - positiivisella tavalla, huom! - kun kaikki kommunikaatio on hoidetta luonnonmukaisella käsikopelo-menetelmällä, niin seksuaalinen kopelointi hukkuu massaan.
Odotan näistä ideoistani vähintään äitienpäivän kunniamerkkiä ryytyvin hymyin ja poskelle nipistyksin.
Kuvan ja blogikirjoituksen suhde on vähintäinkin mielenkiintoinen. Naturalistinen kuva kertoo karulla tavalla yhteiskunnallisen epäsymmetrian. Rasvarit, putkiasentajat, autonapumiehet tai suutarit ovat huolehtimassa perheensä toimeentulosta. Sama työvelvoite ulottuu vapaa-aikaankin, makuuhuoneeseen.
VastaaPoistaNyt äitiyden myytti on muuttunut miehen velvoitteeksi, ei ainoastaan toimia tasapuolisena vastuunkantajana ja vastavuoroisena lastenhoitaja sekä huoltajana, vaan toimia itse "äitinä". Usein jää epäselväksi minkälaista toimijuutta naiset mieheltä odottavat, mitä ei sinällään pidä ihmetellä, sillä hohtimet vaikuttavat vanhanaikaisilta ja Black & Decker ei istu oikein vielä käteen.
Vakavuuden ja hartauden haikailu voi olla kunnioitusta ja pelkoa vastuusta joka sisältyy vaatimukseen sukupuolten samankaltaisuudesta ja tasa-arvosta, missä naiset tulevat miesten kaltaisiksi. Muistikuva rehtorin pöydästä voi olla isän työpöytä auktoriteetteineen ja jakolinjoineen.
Blogikirjoituksen sananlaskuksi olisi ehkä kuvaavammin sopinut: ''Kun kovalle ottaa, niin koiraskin poikii'' ja kysymysmerkki vielä perään.
Suomalaisen miinalaiva Pohjanmaan ja sen reippaiden rosvomatkustajien uusimmat seikkailut täältä:
VastaaPoistahttp://yle.fi/uutiset/ulkomaat/2011/04/miinalaiva_pohjanmaa_saa_taydennysta_omanista_2504632.html
Nyt laivaa ei uskalleta päästää edes käymään satamissa. Pelkäävät kai, että ne 18 kipittävät maihin.
Anonyymi,
VastaaPoistamuistikuva isän työpöydästä on lämmin ja aurinkoinen, ehkä parhain muistoni isästä. Siinä ei ole auktoriteettia.
Minä olin isän tyttö ja samalla puolen pöytää isän kanssa. Isä nosti minut pyörivään työtuoliin ja pyöritti kunnes hihkuin riemastuneena ja pää pöpperössä. Sain myös vapaasti tutkia työpöytien laatikkoja isän toimistossa. Muistan vieläkin ne Linen Bank -paperiniput ja hiilipaperit pahvilaatikoissa, leimasimet ja kynät ja rei'ittimet. Sain myös kirjoittaa koneella vissiin jo kolmevuotiaana ja käyttää hiilipaperia jäljentämiseen. Isoa laskukonettakin sain käyttää.
Itse en osaa katsoa kuvaa mistään tasa-arvojutuista käsin, vaikka hyvinkin tulkinnassasi voi olla perää. Minulle kuva vaan aukeaa eri tavoin.
En oikein ymmärrä tuota työpaikkahakua anonyymina, Tapsa, sillä valinnat kuitenkin tapahtuvat kasvokkain haastetteluissa. Ei pelkkien paperien perusteella voi valita, sillä ihmisen eleet ja ilmeet, kasvot ja käyttäytyminen paljastaa vaikka mitä, mitä papereista ei näe. Mieluummin pitäisi kai vaan koettaa vaikuttaa siihen, että mikään kauhean ulkokohtainen (ikä, sukupuoli, syntyperä) ei vaikuttaisi työnsaantiin.
VastaaPoistahttp://www.yle.fi/uutiset/ulkomaat/2011/04/miinalaiva_pohjanmaa_saa_taydennysta_omanista_2504632.html
VastaaPoistaTuossa vielä van V:n linkki, joka jostain syystä ei auennut tuosta vanin kommentista. Löysin sen googlettamalla.
No, saapas nähdä, kuinka juttu päättyy ja kauanko miinalaiva joutuu seilaamaan merillä, ennen kuin paikka miehille löytyy.
Pohjanmaan touhusta tulee mieleen se vanha vitsi, miten kävisi Kiinan ja Neuvostoliiton sodassa.
VastaaPoistaNäin: ekana päivänä sata miljoonaa kiinalaista antautuisi vangiksi.
Ellei se riittäisi, niin seuraavana päivänä antautuisi sata miljoonaa lisää.
Ja näin edelleen, kunnes Neuvostoliitto olisi polvillaan.
(Iines - rohkenetko epäillä vähemmistövirkamiehen ehdotusten toimivuutta ja järkevyyttä? No, niin minäkin.)
Vähemmistövaltuutetun virka on yhtä aikaa traaginen ja naurettava. Virkaahan ei perustettu mihinkään tarpeeseen, sillä missään maailman maassa eivät vähemmistöjen asiat ole yhtä hyvin kuin Suomessa.
VastaaPoistaVirka perustettiin vain siksi, että Brysselistä palaavalle rva Biaudetille piti löytää hyväpalkkainen valtion virka. Päätettiin siis perustaa vähemmistövaltuutetun virka, johon hänet valittiin 31 hakijan joukosta ainoana, joka ei täyttänyt viran kelpoisuusvaatimuksia.
Nyt hänen hommanaan on lähinnä kovaa työtä tekevien ihmisten kiusaaminen.
Tämä perusteluksi sille, että olen Tapsan kaa samaa mieltä.
...Mieluummin pitäisi kai vaan koettaa vaikuttaa siihen, että mikään kauhean ulkokohtainen (ikä, sukupuoli, syntyperä) ei vaikuttaisi työnsaantiin...
Biaudetin tapauksessa päätöksen ratkaisivat hänen ikänsä, sukupuolensa sekä syntyperänsä, ynnä hyvät ystävyyssuhteet asiasta päättävään henkilöön.
Ja Iines haluaisi turkiksen, joka on muuttunut turkiksi luonnollista tietä?
Suosittelen lämpimästi tutustumaan metsästäjien keinovalikoimiin. Minkkejä pyydetään syöttihäkeillä, joissa eläinparat juoksevat kauhuissaan päiväkausia odottamassa murhaajansa tuloa.
Kettujen pesäkolojen lähelle ripotellaan fosforia sisältäviä myrkkysyöttejä. Kuolema on yhtä hidas kuin tuskallinenkin. Myyriä pyydetään laittamalla pesäkolon lähelle ämpäri puolillaan vettä. Uteliaat eläimet putoavat veteen ja hukkuvat hitaasti, hitaasti, kun kynnet eivät pysty liukkaaseen muoviin.
Mutta myyrähattu on tosi edustava.
Kaniturkin ainekset saadaan virittämällä niiden poluille ansoja, joihin kani tai jänis jää kiinni käpälästään. Ansan teräslanka leikkaa hetkessä itsensä luuhun saakka. Kuolema on äärimmäisen tuskallinen ja tulee hitaasti.
Monia turkiseläimiä pydetään myös raudoilla ja loukuilla, joissa eläimet saattavat kitua päiväkausia.
Pikkupoikana lauoin ja hävitin piisamirautoja, joita naapurin metsämies asetteli joen rantamille. Satuin kerran paikalle, kun piisami oli jäänyt etukäpälästään rautoihin. Se huusi käsittämättömän surkeasti. Ja minä kun luulin, etteivät ne edes ääntele.
Siihen aikaan piisaminnahasta taisi saada turkkurilla 50 penniä...
Mutta piisamiturkki on toki edustava sekin.
van V,
VastaaPoistaminusta metsästyksen tuloksena syntynyt turkki ei ole syntynyt luonnollista tietä. Samoin kuvaamasi muut tavat ovat sadistisia.
Pidätkö minua idioottina, kun pilkkaat?
Minulle luonnollinen turkki on vaikka lammasturkki, jollainen minulla on vaikken sitä juuri käytä, tai vasikka- tai siis lehmäturkki, jollainen minulla myös on ollut. Siskoltani sain ammoin piisamipuoliturkin, jonka lahjoitin eteenpäin.
VastaaPoistaAnteeksi, vielä yksi,
VastaaPoistaen ymmärrä, miksi citykaneja saa tappaa kenenkään paheksumatta tai niitä voidaan syöttää huuhkaajille, mutta niistä ei voisi tehdä vaikka hattuja helsinkiläisten päähän.
...metsästyksen tuloksena syntynyt turkki ei ole syntynyt luonnollista tietä...
VastaaPoistaNo nyt en ymmärrä! Haluaisit mielelläsi aidon turkin (näin ymmärsin), mutta vastustat tarhausta sekä metsästystä. Mitä muita tapoja on hankkia turkikset? Ainoa luonnollinen tapa hankkia minkkiturkki on mielestäni syntyä minkkinä. Mutta kun nainen sen pukee ylleen, on täytynyt tapahtua jotain luonnotonta siinä välissä.
Ehdotit itse, (vai oliko se leikkiä?) että käyttäisit vahingossa tai vanhuuttaan hukkuneiden minkkien turkit. Se kun ei vaan käy. Lokit pistelevät pikku vainajat naamariinsa ennenkuin ehdit edes turkkurille soittaa.
Mikä siis on "luonnollinen tapa" hommata minkkiturkki? En minä ainakaan tiedä.
Enkä minä pilkkaa, saakuri soikoon! Alat kovin herkästi puhua "kalvamisesta" ja pilkkaamisesta jos toinen tyhmyyttään jotain kysyy.
van V,
VastaaPoistaminulla ei ole mitään hinkua saada aitoa turkkia, vaan jos tahdon turkin, tahdon sen luonnollista tietä, eläimen luonnollisen kuoleman jälkeen.
Maatiloilla kuolee esimerkiksi nyt pääsiäisen aikaan runsaasti lampaita, jolloin turkiksia vapautuu luonnollista tietä. Samoin tiloilta kuolee nautoja (sika-nautajauheliha on melkoisen suosittu hampurilaistäyte ja lihapullasekoitus), jolloin nähdäkseni myös eläimeltä vapautuu turkis käyttöön.
Minulla oli opiskeluaikana tädiltäni saama vanha olisiko ollut peräti sodanaikainen tummanruskea vasikkaturkki. Tykkäsin siitä kovasti, se oli erikoinen ja kaunis ja pieni reikä kainalossa ei haitannut.
En siis ymmärrä paheksuntaa siitä, että eläimestä käytetttäisiin sen lihan ohella myös turkis. Ihan niin kuin entisaikoihin.
"...tahdon sen luonnollista tietä, eläimen luonnollisen kuoleman jälkeen.
VastaaPoistaMaatiloilla kuolee esimerkiksi nyt pääsiäisen aikaan runsaasti lampaita, jolloin turkiksia vapautuu luonnollista tietä."
Taidat nyt itse pilkata?
Kyllä ne tapetaan.
Pidätkö sinä minua täydellisenä jästipäänä?
VastaaPoistaLampaat ja lehmät todella tapetaan, teurastetaan, jotta saadaan lihaa ja turkkivärkkiä. Lammasta lyödään ensin kirveen hamaralla päähän jolloin se menee tajuttomaksi, sitten avataan sen kurkku puukolla ja valutetaan veri talteen. Ruho nostetaan takakintuista orteen ja nahka nyljetään. Nyljetty nahka parkitaan ja käsitellään pehmeäksi sekä viedään turkkurille.
Lehmä kai saa teurastamossa nykyisin napakan sähköiskun tai sitten teurastuspistoolista ratanaulan kokoisen piikin päähänsä.
Itsestään kuolleet eläimet joko kuopataan sellaisinaan tai viedään ongelmajätelaitoksiin hävitettäviksi. Ennen vanhaan raadoista tehtiin margariinia mutta ei enää.
Suorastaan runollinen haaveesi saada turkki itsestään manan majoille menneistä eläimistä on siis mahdoton.
Mitä citykaneihin tulee nekin täytyy ensin tappaa ampumalla, myrkyllä tai ansalangalla ennen turkkurille vientiä. Itsestään kuolleista kaneista ei löydy kuin kärpäsiä jatoukkia.
Tapsa ja van V,
VastaaPoistaenhän minä pilkannut, vaan esitin asian naurettavassa valossa eli satiirin keinoin.
Me pidämme kovin luonnollisena sitä, että syömme lihapullia ja kokolihapihviä + kioskien hampurilaisia. Pääsiäispöydässämme tuoksahtelee melko vahva lampaanviulu.
Kuitenkin meistä on luonnotonta, että näiltä lihaelämiltä käytettäisiin myös turkki. Kananmuna ei lennä myöskään nahkaisiin korkokenkiin tai seksikkäisiin nahkasaappaisiin.
Jos ihmisellä on päällään mikä tahansa turkki, vaikka lammas tai se vasikkaturkki, sen kantajaa katsotaan kuin halpamakkaraa.
PS
VastaaPoistaLapsuudenystävälläni on vieläkin tallessa keltaiset koiranrukkaset. Ne tehtiin perheen vahtikoirasta, rakkaasta suomenpystykorvasta.
Jos tarkkaan ajatellaan, yhden miehen harjoittama metsästys ei ole minusta aivan kauheaa. Tällöin turkki monesti otetaankin talteen ja lihat perheen ravinnoksi.
Turkisten tehotuotantoa en hyväksy, samoin kun en minkään eläimen tehotuotanto-oloja.
Satiiriksi minä sitä epäilinkin, mutta se meni vain vähän hukkaan, kun kohdistit sen meihin paatuneisiin - Vaariin ja minuun - jotka hyvin ymmärrämme yhteyden turkisten käytön ja lihansyönnin välillä.
VastaaPoistaTapsa,
VastaaPoistaminähän tässä opetuslapsena olin, kun muka luulin, että saisin himoitsemani minkkiturkin, jos odottaisin vain nätisti, että minkkiperhe kupsahtaa pesän suulle sievästi riviin.
Iineksen selitykset ovat - minun mita-asteikollani - lähempänä naurettavuutta kuin ironiaa. Mutta mittarithan meillä onkaikilla erilaiset.
VastaaPoistaLaamapaita päälle ja laamoja nussimaan Andeille. Äkkiäkös siinä saa koko suvulle uuden garderobin.
VastaaPoistaSelvyyden vuoksi: minä en ole koskaan halunnut minkkiturkkia, en kannattanut tarhausta, en huolisi minkkiturkkia, vaikka se eteeni kannettaisiin ja maksettaisiin hinta käteeni. Olen tämän maininnut monesti ennenkin.
VastaaPoistaSiksi minusta tuntuu loukkaavalta alkaa selittää minulle, kuinka minkkiturkki saadaan kirjoituksen osassa, jossa on Iinekselle vastaus.
Ja minulle eläimen tappaminen ei ole koskaan luonnollista, ehkä yksinäisen perheelleen metsästävän hirven- tms:n metsästystä lukuunottamatta, joten minun selitykseni eläimen luonnollisesta kuolemasta ei ole naurettavaa.
Jälkimmäisin anonyymi voi mennä itse Andeille, jos tahtoo laamaturkin. Minä en tahdo.
Pidät nyt lukijoitasi pelleinä.
VastaaPoistaEn pidä, van V, enkä ymmärrä oikeastaan nyt ollenkaan, mistä on kyse.
VastaaPoistaOlen mielestäni käyttänyt jopa aikaa ja vaivaa, ja kärsivällisesti selittänyt ajatuksiani eläinasiasta. Ei niitä kukaan ole kumonnutkaan. Sinä sanot vain että olen naurettava ja että pidän lukijoita pilkkanani. Eivät he niin ole sanoneet anonyymia (Jape) lukuunottamatta.
Antaa olla, van V., en jaksa tällaista, ahdistun.
Minä pidän ainakin itseäni nyt pellenä. Muista en ole varma.
VastaaPoistaOlen ollut töissä Tampereen OTK:n Liha- ja Säilyketehtaalla. Ennen kun ylennyin siellä autonkuljettajaksi, tein erilaisia hanttihommia. Esim. purin rekkakuormallisen lehmän utaria tai toisen kuorman hevosen päitä. Tämä on totta. (Sitä en tiedä mitä utareista tehtiin - kai niitä jauhettiin makkaran raaka-aineeksi - mutta sen näin miten lihanleikkaajat taitavasti veistivät KAIKEN ylimääräisen lihan hevosenpäistä. Etenkin hevosen kieli, joka muuten on melkoisen pitkä, oli hyvin arvostettua lihaa. Loppujen lopuksi siitä hevosen päästä tuli hyvin kummallinen, dalimainen hahmo: luinen kallo jossa oli isot silmät joiden päällä oli isot silmäripset. (Ps. utareita kantoi kuin venyneitä koulureppuja, yhden kummassakin kädessä. Mutta hevosenpäät olivat eri tavalla kulmikkaita, ne tuppasivat välillä putoilemaan.)
VastaaPoistaTässä tehtaassa eläimiä ei teurastettu. Mutta olen minä teurastomallakin ollut töissä - tosin vain 6 h. Ei se touhu an sich minua etonut... siat, jo tapetut ja kaltatut, kelluivat isossa uima-altaassa josta ne nostettiin koukkuihin riippumaan ja alettiin sitten rälläköimään halki etc... Se oli iso halli, ja pari ukkoa koko ajan suihkutti paloletkuilla verta viemäreihin. Kaikki tapahtui täsmällisesti, sanoitta, ammattitaitoisesti. Ei minua se häirinnyt... mutta, se haju... veri haisee aivan kamalle! Ainakin minusta. Kuusi tunti (6 h) pystyin olemaan siellä, sitten tajusin; ei j-lauta tämä ei ole minun tulevaisuuttani. Pyysin, ja sain lopputilin.
Ps. Erään toisen kerran minulle (plus parille muulle) annettiin urakaksi setviä HELVETILLINEN kasa lehmännahkoja. Ne olivat menossa parkittaviksi mutta sitä ennen meidän olisi pitänyt kalvaa niistä nahoista ylimääräisiä lihaklippejä ja matoja ja mätäpesäkkeitä... ne haisivat aika pahalle. Noin 50-metriä ennen sitä pinokasaa tein u-käännöksen ja vein rukkaset puukon Nokian kumisaappaat ja työhaalarit takaisin varastoon, josta ne olin hetki sitten saanut, ja sanoin että... muistaakseni sanoin että "tässä nämä olis, takaisin"...?
Ei 15-vuotias kesätyöläinenkään sentään mitä tahansa tee boston-rahojensa takia.
Minulla on muistikuva, että lapsuudessani LSO:n myymälän takapihalla oli Teurastamo. Kauppaa sanottiinkin joko Teurastamoksi tai Losoksi.
VastaaPoistaTeurastamosta olivat leveät pariovet auki pihalle, ja siellä roikkui katosta eläinten ruhoja, maha auki. Hajua en muista, mutta kärpäset muistan.
Olimme myös kerran opettajien kanssa yhdessä Lihapalvaamossa koulutuspäivillä, oppimassa jotain yritysasioita, ehkä jämäkkyyttä tai sitten oltiin muuten vaan hoitamassa yrityssuhteita.
Siellä nähtiin, miten possun perät tungettiin verkkopussiin kovaan puristukseen ja heitettiin sitten teräskärryyn odottamaan kuljetusta kylmähuoneeseen. Meni kinkkuhalut vähäksi aikaa.